Варшава, 5 квітня 2002 - Разом з тим, традиція громадянського суспільства в Україні дуже відрізняється як від чисто західної, так і від російської. В Україні створюється певна третя модель демократії, якій властиві цікаві і непізнані досі риси.
Польські аналітики нарешті зрозуміли – не можна мислити про Україну польськими категоріями Україна має іншу політичну систему і іншу ментальність людей,не схожу ані до польської моделі , ані ,тим паче, до російської, що підтвердилося, насамперед , повним крахом, як ми вже згадували, російських виборчих технологій в Україні. Польські консультанти, а ними були в Віктора Ющенка Януш Томашевський, колишній міністр внутрішніх справ в уряді Єжі Бузека, і Мирослав Чех – секретар партії Унія Свободи – найбільш ліберальної сили в Польщі – теж були добрими дорадниками лише для західної частини України. Загалом українську політичну систему польські спостерігачі окреслюють як бюрократично-олігархічну. Українська демократія, зазначають вони, а паростки її дуже проявилися під час минулих парламентських виборів, інша , ніж на Заході. Вона не ліберальна. Такої демократії, як на Заході, Україна не в стані нині будувати, бо не має середнього класу – основного підґрунтя ліберальної демократії. Українське громадянське суспільство тому опиратиметься на інші фундаменти, і навіть, як це не парадоксально звучить, на ту ж бюрократично-олігархічну систему. Тепер поставимо собі питання, чи українська держава ослабла чи зміцніла в результаті минулих парламентських виборів? Як вважають польські аналітики ,держава зміцніла. Президент ослаб, але не програв. Бо вже нині можна прогнозувати, що імпічменту не буде. Тому президент не програв. Щоправда, коштуватиме кар'єри, вважають польські спостерігачі, Володимиру Литвину його особиста поразка на виборах. Але заміна Литвина на очевидно сильнішу особистість, Литвин вважають поляки , був добрим кабінетним маніпулятором, але не відбувся як публічний політик, отож його заміна не ослабить президента. А як же блок Віктора Ющенка? Чи його успіх не означає початку краху нинішньої політики Леоніда Кучми? Польські аналітики вважають, що ні. Ющенко , таку думку висловлювали кілька дуже поважних оглядачів, реалізовував , будучи прем'єром, ту саму політику, яку проводив в життя згодом Кінах. А значить - політику Леоніда Кучми. Може Ющенко робив це більш активно і переконливо. Але за великим рахунком це була та сама програма державного будівництва. А економічне піднесення, пожвавлення в Україні найбільше залежить від кон'юнктури на світовому ринку сталі.
Як же в такому разі питання європейської інтеграції? Це загальновідомо, що Ющенко представляє нині проєвропейські сили в Україні - запитає слухач. Офіційний Київ, вважають польські оглядачі , добре розуміє, що йдеться ,насамперед, про риторику – як збоку Києва , так і збоку Брюсселя. У Києві знають, що в найближчі роки вступ до ЄС Україні не світить. Нема в цьому на разі перспектив. І київські політики більше свідомі того, ніж політики у Варшаві... Це означає перспективу ще більшого зближення з Росією, але польські аналітики відзначають, що Київ уже навчився будувати з Росією цивілізовані відносини, Київ буде вміти краще відстоювати свій інтерес. ”Фестиваль російської політичної присутності в Україні”, це вислів , до речі, відомої польської громадської діячки Богуміли Бердиховської ,під час виборів в Україні досяг свого апогею. Але тепер рівень цієї присутності спадатиме. Українська політична еліта переконалася – Україна це не Росія. І те, що грає в Москві , не завжди пасує Києву. А Вологда і Слобожанщина – це не одне і те ж. І це усвідомлення , яке дали українській політичній еліті результати минулих виборів, може матиме найбільше значення при побудові громадянського суспільства в Україні і при дальшому виборі Україною шляху свого розвитку.
Польські аналітики нарешті зрозуміли – не можна мислити про Україну польськими категоріями Україна має іншу політичну систему і іншу ментальність людей,не схожу ані до польської моделі , ані ,тим паче, до російської, що підтвердилося, насамперед , повним крахом, як ми вже згадували, російських виборчих технологій в Україні. Польські консультанти, а ними були в Віктора Ющенка Януш Томашевський, колишній міністр внутрішніх справ в уряді Єжі Бузека, і Мирослав Чех – секретар партії Унія Свободи – найбільш ліберальної сили в Польщі – теж були добрими дорадниками лише для західної частини України. Загалом українську політичну систему польські спостерігачі окреслюють як бюрократично-олігархічну. Українська демократія, зазначають вони, а паростки її дуже проявилися під час минулих парламентських виборів, інша , ніж на Заході. Вона не ліберальна. Такої демократії, як на Заході, Україна не в стані нині будувати, бо не має середнього класу – основного підґрунтя ліберальної демократії. Українське громадянське суспільство тому опиратиметься на інші фундаменти, і навіть, як це не парадоксально звучить, на ту ж бюрократично-олігархічну систему. Тепер поставимо собі питання, чи українська держава ослабла чи зміцніла в результаті минулих парламентських виборів? Як вважають польські аналітики ,держава зміцніла. Президент ослаб, але не програв. Бо вже нині можна прогнозувати, що імпічменту не буде. Тому президент не програв. Щоправда, коштуватиме кар'єри, вважають польські спостерігачі, Володимиру Литвину його особиста поразка на виборах. Але заміна Литвина на очевидно сильнішу особистість, Литвин вважають поляки , був добрим кабінетним маніпулятором, але не відбувся як публічний політик, отож його заміна не ослабить президента. А як же блок Віктора Ющенка? Чи його успіх не означає початку краху нинішньої політики Леоніда Кучми? Польські аналітики вважають, що ні. Ющенко , таку думку висловлювали кілька дуже поважних оглядачів, реалізовував , будучи прем'єром, ту саму політику, яку проводив в життя згодом Кінах. А значить - політику Леоніда Кучми. Може Ющенко робив це більш активно і переконливо. Але за великим рахунком це була та сама програма державного будівництва. А економічне піднесення, пожвавлення в Україні найбільше залежить від кон'юнктури на світовому ринку сталі.
Як же в такому разі питання європейської інтеграції? Це загальновідомо, що Ющенко представляє нині проєвропейські сили в Україні - запитає слухач. Офіційний Київ, вважають польські оглядачі , добре розуміє, що йдеться ,насамперед, про риторику – як збоку Києва , так і збоку Брюсселя. У Києві знають, що в найближчі роки вступ до ЄС Україні не світить. Нема в цьому на разі перспектив. І київські політики більше свідомі того, ніж політики у Варшаві... Це означає перспективу ще більшого зближення з Росією, але польські аналітики відзначають, що Київ уже навчився будувати з Росією цивілізовані відносини, Київ буде вміти краще відстоювати свій інтерес. ”Фестиваль російської політичної присутності в Україні”, це вислів , до речі, відомої польської громадської діячки Богуміли Бердиховської ,під час виборів в Україні досяг свого апогею. Але тепер рівень цієї присутності спадатиме. Українська політична еліта переконалася – Україна це не Росія. І те, що грає в Москві , не завжди пасує Києву. А Вологда і Слобожанщина – це не одне і те ж. І це усвідомлення , яке дали українській політичній еліті результати минулих виборів, може матиме найбільше значення при побудові громадянського суспільства в Україні і при дальшому виборі Україною шляху свого розвитку.