ГЛАС НАРОДУ: |
- Треба дочекатися, коли зовсім не буде при владі комуністів. |
- Потрібна правда про події нашої історії - повна правда! |
- Все дуже заплутано, до того ж нинішні політики стільки бруду виливають одне на одного. |
- Які у нас можуть бути суперечки щодо історії, пам''ятників? Які взагалі пам''ятники - Сталіну немає, а кому ще? |
- Треба пам''ятати історію України, зокрема комуністичне минуле: тоді були як мінуси, так і плюси. Загалом з''являється нова історія, а стара потроху забувається. |
СУТИЧКИ У ТАЛЛІННІ: “ВАНДАЛІЗМ” ЧИ “ЗАКОНОМІРНА РЕАКЦІЯ”
Другу ніч поспіль у столиці Естонії коїлися безпрецедентні для цієї країни сутички. Близько 100 поранених (як серед поліцейських, так і серед заворушників), півтисячі затриманих, а також розграбовані крамниці, побиті
Пограбована під час заворушень крамниця |
(TASS) |
Демонстранти називають свої дії “закономірною реакцією” на “блюзнірський” (на їхню думку) намір естонської влади перенести пам’ятник радянському воїну, встановлений в Таллінні 60 років тому. Натомість опоненти протестуючих називають те, що сталося в естонській столиці, не вшануванням пам’яті загиблих у війні, а “мародерством та вандалізмом”. Частина естонців вважає "Бронзового солдата" символом радянської окупації та виступає за його перенесення з центру Таллінна на військове кладовище, інша частина (переважно етнічні росіяни) називає це образою пам’яті солдатів, котрі загинули у боротьбі проти фашизму під час Другої Світової війни.
“Республіка Естонія. Одна з трьох колишніх радянських республік Прибалтики, незалежна держава з 20 серпня 1991 р. Населення: 1,3 млн. людей. (дані ООН, 2005 р). Столиця: Таллінн. Площа країни: 45 227 кв.км. Естонія - член НАТО з 29 березня 2004 р., член ЄС – з 1 травня 2004 р.”
В Естонії є явні відмінності між двома громадами – естонською та російськомовною, констатує соціолог Андрус Саар. Взагалі перші історичні згадки про росіян в Естонії з’явилися ще в ранньому середньовіччі. І протягом століть у них не було конфліктів з естонцями. Лише курс на русифікацію національних околиць, який намагалася проводити Російська імперія, дещо загострював ситуацію, але й тоді обидві громади мирно співіснували. Все змінилося невдовзі після ухвалення між сталінським СРСР і гітлерівською Німеччиною пакту про ненапад, за таємним протоколом якого Естонія опинилася у сфері інтересів Радянського Союзу. “Інтерес” “вождя народів” Сталіна до маленької прибалтійської республіки вилився у масштабні арешти і депортації естонців. Причому жертвами репресій стали і естонські росіяни. Їхнє місце зайняли радянські мігранти. На думку професора Тартуського університету Сергія Ісакова, орієнтиром для прибулих була Москва, а естонське вважали “провінційним”. Такої ідеології деякі російськомовні дотримуються досі, хоча Естонія вже понад півтора десятиліття – незалежна держава. При всьому тому більшість представників цієї меншини без проблем інтегрується в естонське суспільство та приймає громадянство держави.
“НЕМАЄ ТАКОГО ЗЛА В ІСТОРІЇ, ЯКЕ НЕ МОЖНА БУЛО Б ПОДОЛАТИ”
Однією із найболючіших сторінок польсько-української історії є так звана операція “Вісла”, від початку якої минуло рівно 60 років. Після Другої світової війни польська комуністична влада депортувала українців з тих земель, на яких вони мешкали століттями. Як зазначають історики, близько 150 тисяч людей на південному сході Польщі силоміць перемістили до північних та західних районів цієї країни.
(wiki) |
Торік Віктор Ющенко та Лех Качинський відкрили у польському селищі Павлокома меморіал 366 українцям, що загинули від рук поляків у 1945 році. “Наші народи показують всьому світу, що немає такого зла в історії, яке не можна було б подолати”, зауважив польський лідер. На відміну від подій 60-річної давнини, Україна та Польща не конфліктують, а співпрацюють, наприклад, разом організовуючи першість Європи з футболу 2012 року.
Аудіозапис програми. Перша частина:
Аудіозапис програми. Друга частина: